"Vreau să scoţi lista ta cu cei suspectaţi a fi Red John"
"şi să te uiţi la nume. Îţi acord un moment."
"Numele sunt:"
"Bret Stiles..."
"Gale Bertram..."
"Raymond Haffner..."
"Reede Smith...
"Bob Kirkland..."
"Şeriful Thomas McAllister..."
"Brett Partridge."
"Poftim!"
"Voi începe să ucid din nou. Frecvent."
"Până când mă vei prinde... sau te voi prinde eu pe tine."
Cum a făcut asta?
Înregistrarea asta a fost făcută acum două luni.
Red John ştia numele de pe listă înainte să o faci.
- Adică, cum e posibil aşa ceva? - E un truc.
- Ce fel de truc? - Nu ştiu.
Lisbon.
Şefu’! Vin imediat.
Era Bertram. Avem un caz.
- Avem un caz. - Acum?
Nu vreau să lucrez chiar acum, Lisbon.
- Trebuie să mă gândesc. - Trebuie să ne comportăm normal.
Nu vrem să părem speriaţi.
Eu nu sunt speriat.
Salutare!
- Bună. - Mă bucur să te revăd.
Încântată să te văd.
Salut!
- El nu poate să salute? - E o zi grea.
Aşadar, înţeleg că aţi primit apelul acum vreo trei ore?
Ce avem aici?
Numele victimei e Sandra Helvig. Locuieşte aici cu logodnicul ei.
Acela e Cody Benbow, jucătorul de baseball.
Aşadar, a venit acasă de la antrenament şi a găsit-o zăcând chiar aici.
Pare să fie strangulată cu propria ei eşarfă...
Fereastra din spate e spartă. Au dispărut bijuteriile şi banii.
Credem că ea a venit acasă şi l-a surprins pe spărgător.
În afară de intrarea prin forţă, nu văd alte semne evidente de luptă.
Cody, cât s-a furat? Cam ce valoare în dolari?
Nu ştiu, domnule.
Doar inelul ei de logodnă valora 50 de mii.
Vreo două sute de mii în total.
- Care e media ta de reuşite anul ăsta? - 0,260.
- Dar anul trecut? - 0,312.
Ce s-a întâmplat?
Ai venit aici ca să vorbim despre baseball?
Da, încerc să lucrez aici,
iar tu te holbezi la mine de parcă aş avea două capete.
- Arăt de parcă aş avea două capete? - Nu!
Nu.
Dnă sergent, ce-ar fi să mergem afară să întocmim documentele?
Cody, uită-te la mine.
- Cred că tu ai ucis-o pe Sandra. - Domnule, te înşeli amarnic.
Ea e iubirea vieţii mele. De ce aş omorî-o?
Spune-mi tu.
Nu există motiv în lume, domnule. Absolut niciun motiv.
Bine, Cody. Suficient. Ştiu când cineva îmi spune adevărul.
- Ai vreo armă? - Dacă am vreo armă?
- Da. - Da... da, am.
Unde? Ce fel?
- Două revolvere, în seif. - Arată-mi.
Ce legătură au armele cu toate astea? Îmi pare rău, dar ea a fost strangulată.
- Nu vezi asta? - Cine e la comandă aici, eu sau tu?
Vreau doar să-ţi văd armele.
Pot să cercetez casa asta de la acoperiş până în subsol.
- Pot să sap şi în grădină, dacă vreau. - Bine, în regulă.
Doar linişteşte-te. O să-ţi arăt armele.
Sunt în seif. Pe acolo.
Sunt încărcate?
- Doar cel de 9 mm. - Să văd.
Nu pare să se fi tras cu el.
Uite care-i chestia, Cody.
Sandra nu venea acasă când a fost omorâtă, nu-i aşa?
Ea pleca. Tocmai voia să iasă pe uşă când... ai ajuns acasă.
Voia să te părăsească.
Nu! Niciodată n-am fost mai fericiţi.
Şi-a făcut valizele, a lăsat inelul de logodnă pe masă,
de parcă tu erai un nimic.
Dar tu eşti Cody Benbow, pentru Dumnezeu!
- Nimeni nu te poate trata aşa. - Nu.
Şi te-ai înfuriat şi ai omorât-o.
Apoi i-ai despachetat valizele, i-ai pus la loc hainele şi fardurile.
Dar ai făcut-o prost,
ca un bărbat care umblă cu lucrurile unei femei.
Vorbeşti serios? Asta e dovada ta? Dezordinea din dulapul ei?
Da, ai dreptate. Nu e cine ştie ce. Nu e o dovadă.
Dovada ar fi să găsim bijuteriile şi banii care i-au dispărut.
Dar un om raţional ca tine nu ar arunca acei bani, nu-i aşa?
Chiar dacă ar fi avut timp.
Un om raţional i-ar ascunde undeva unde nimeni nu s-ar gândi să caute.
Într-un loc apropiat, cum ar fi grădina.
I-ai ascuns în grădină, nu-i aşa?
Taci din gură, acum! Taci din gură!
Iau asta ca pe o confirmare.
Ce? O, nu!
- Are armă! - Arunc-o!
Nu fi idiot!
Înapoi, ori îl omor!
În regulă, toată lumea să se liniştească.
Nu e nevoie de violenţă.
Arma nu funcţionează. Am pus alune în încărcător.
Aşa că, liniştiţi-vă şi arestaţi-l.
Nu mişca! Ţine mâinile la vedere!
Nu mişca!
Poliţist doborât! Trimiteţi un elicopter de salvare chiar acum!
Garcia, ai grijă de arma lui.
Îmi pare rău.
= The Mentalist = Sezonul 6, Episodul 1
Traducerea şi adaptarea: Cornelia
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Uite-l că vine.
- La naiba! - Doar poartă-te natural.
- Respiră. - Respir.
Aţi înnebunit?
Nu sunteţi sănătoşi la cap? E o întrebare serioasă.
O întrebi pe ea, sau pe mine?
Fiindcă dacă vorbesc în numele meu, răspunsul e NU.
Lisbon... sănătoasă la minte, sau nu...
Domnule, recunosc că am neglijat sarcina de a supraveghea comportamentul lui Jane.
Încetează. N-ai greşit cu nimic.
Lisbon a greşit când nu te-a împiedicat să-i oferi o armă unui om
care a folosit-o ca să împuşte un poliţist din Sacramento.
A fost un plan bun care a luat-o razna.
Am spus "îmi pare rău". Nu ea e responsabilă.
Asta e datoria ei. Să fie responsabilă.
Sunt responsabilă.
Departamentul poliţiei din Sacramento îţi vrea sângele.
Întrebarea e: să vă suspend pe amândoi, timp de o lună, sau...
- Domnule, nu e drept... - Lasă-mă să-mi termin ideea.
Să vă suspend, sau doar să vă trimit la un caz din afara oraşului,
departe de poliţia din Sacramento?
A doua variantă.
Credeam că aţi prefera suspendarea.
Aţi avea timp să vă concentraţi pe cazul lui Red John.
- Am auzit că vă apropiaţi. - Da? Unde-ai auzit asta?
Păi, nu prea poţi păstra secrete pe aici.
E un zumzet prin toată clădirea.
Jane se apropie, sau aşa crede. Ei bine, aşa e?
Avem nişte indicii noi. Încercăm să le ţinem secret.
Da. Mucles!
Dar dacă chiar vă apropiaţi, o să-mi spuneţi mie mai întâi,
fiindcă trebuie să fiu în barcă atunci când veţi prinde peştele.
- Ne-am înţeles? - Da, domnule.
Ştiu că, uneori, probabil că vă par calculat, poate chiar duplicitar,
dar vă rog să înţelegeţi că asta... vine odată cu fişa postului.
Eu sunt în multe feluri, pentru mulţi oameni.
Înţelegem.
Între timp...
Plecaţi din oraş.
Afară din oraş!
- Te gândeşti la ce mă gândesc eu? - Nu.
Tu te gândeşti că, dacă Bertram e Red John,
ne-a trimis la mama naibii dintr-un motiv.
Ca să nu-i stăm în cale când va face următoarea mişcare.
Eu mă gândesc la... trenuri.
- Deci, ce facem? - Nu ştiu.
Trebuie să facem ceva.
Să-i arestăm, să dăm publicităţii numele... ceva.
Poate că asta vrea Red John să facem.
Am putea cel puţin să-i ţinem sub supraveghere
pe Bertram şi pe ceilalţi şapte suspecţi,
dacă am implica restul echipei, dacă ar şti.
Nu, nu. Nu vom spune nimănui despre listă. Nimănui.
Dacă Red John ştie deja de listă...
Oricine va mai afla de listă va fi în pericol.
Nu mai spunem nimănui. N-ar fi trebuit să-ţi spun nici ţie.
PLAJA BOMBAY MAREA SALTON, CALIFORNIA
Într-un fel, e şi frumos şi ciudat, nu?
- Cu toate florile astea. - Salut, Partridge.
- De cât timp e cadavrul aici? - De vreo 18 luni, probabil.
Credem că era un bărbat solid, în jur de 40 de ani, poate.
Nu are dinţi, nici degete. Probabil au fost îndepărtate
de cel care l-a adus aici, ca să nu poată fi identificat.
Dar pun pariu că dacă verificaţi acel inel de frăţie...
- Asta face ea acum. - Am înţeles.
Bună, şefa! Brooke Yardley.
Era dezvoltator imobiliar în Los Angeles. 46 de ani.
Soţia lui i-a anunţat dispariţia în august 2011.
Vreau să întocmeşti un profil complet al tipului, cât mai rapid.
Se face.
Salut, dle Yardley.
Cine ţi-a făcut asta?
Cât mai durează până termini cu criminaliştii şi-l luaţi de aici?
E o treabă delicată.
O să plecăm de aici mâine dimineaţă, probabil.
- E vreo problemă? - Problemă?
Ai fost aspru cu mine şi acum mă priveşti ciudat.
Şi nu ştiu de ce.
Chiar nu ştii?
Nu.
Yardley era genul de agent comercial viclean.
Fără antecedente penale, dar a avut o serie de probleme
cu legile şi cu fiscul. A dat faliment de două ori.
Maşina lui a fost găsită abandonată în Los Angeles,
la câteva săptămâni după dispariţia lui.
- Vreun duşman cunoscut? - Nu, conform profilului întocmit.
Cho şi Rigsby pleacă spre Los Angeles mâine dimineaţă
ca să vorbească cu soţia şi fiul lui.
Bine. Eu şi Jane trebuie să rămânem aici
aproape de locul crimei, până dezgroapă cadavrul.
Te mai sunăm când o să găsim un loc unde să stăm.
Desigur.
Ce părere ai despre Partridge?
Dacă el e Red John, e un actor foarte bun.
Ar trebui să fie, nu?
Încetineşte. Hai să virăm aici. Pare interesant.
Mersi, dragă.
Salut, oameni buni.
- Cu ce pot să vă servesc? - Ceai, te rog. Oolong, de preferat.
Doar... ceai,
nişte ouă jumări, pe pâine prăjită cu secară,
o felie de şuncă, şi un cârnat, mersi.
- Bine. - Cafea şi o brioşă.
Bine. Vin imediat.
Presupun că ai auzit de individul ăla mort.
Da, sigur. Toată lumea a auzit.
Suntem de la BIC. Anchetăm cazul ăsta.
- Scuze, n-am vrut să te sperii. - Nu, nu. Nu sunt speriată.
Doar că... am avut o presimţire rea, de parcă ştiam că e ceva diabolic acolo.
Ştiam eu. Nu-i aşa, Hec?
Când mă gândesc că am dreptate... Dumnezeule!
Adică, întotdeauna am ştiut că am capacităţi paranormale,
dar asta e al naibii de sinistru.
Capacităţi paranormale? Excelent.
Spune-mi, o să-mi placă ouăle tale?
Fii convins.
Vom vedea.
Ai avut dreptate, Sonya. Sunt nişte ouă bunicele.
E loc de mai bine, dar sunt foarte bune.
Ce facem, Jane?
Eu mănânc ouă. Tu te uiţi lung la o brioşă.
- Avem nevoie de un plan. - Mă gândesc la asta.
- Între timp, Red John va ucide din nou. - Da, probabil.
- Jane, sunt speriată. - El nu e medium.
Nu asta mă sperie. Mă rog, şi asta mă sperie.
Nu există aşa ceva.
Sunt speriată fiindcă nu te-am mai văzut niciodată aşa.
Ca şi când nu ai şti ce să faci în continuare.
În continuare? Păi, plăcintă cu nuci pecan.
- Foarte nostim. Vorbesc serios. - Şi eu.
- Avem nevoie de ajutor. - Nu!
Bună, şefa.
Bună, trebuie să vorbim. Eşti singură?
Da... Adică, Wayne e cu mine.
Sună-mă imediat ce rămâi singură.
Alo? Alo?
Am pierdut-o. E prost semnalul în deşert.
- O să sune din nou. - Da.
- Mă scuzi un minut? - Sigur.
- Te simţi bine? - Foarte bine.
Nu poţi să spui nimănui ce o să-ţi spun acum.
Bine.
Jane a stabilit că Red John este unul dintre şapte oameni.
Dar şi Red John ştie cele şapte nume de pe lista lui Jane.
- Cum? - Nu ştim.
E ca şi când ar pătrunde în mintea lui Jane,
ceea ce l-a făcut pe Jane paranoic.
El nu vrea să mai afle cineva despre lista cu nume.
Nu ştie că vorbesc acum cu tine.
Crede că oricine ştie despre acele nume e în pericol, şi probabil are dreptate.
Dar am un sentiment puternic că trebuie să facem ceva
şi am nevoie de ajutorul tău.
- Vrei să continuu? - Da.
Mulţumesc. O să-ţi dau cele şapte nume
şi vreau să le plantezi câte un GPS în telefoanele mobile.
Dar trebuie s-o facem în secret. Să nu spui nimănui.
- Poţi să faci asta? - Da, pot.
- Dar când o să-i spui lui Jane? - La timpul potrivit.
În regulă, cred... Stai să iau un pix şi hârtie.
Nu vreau să scrii nimic.
Totul e în regulă?
Da, sigur. Am... vorbit cu Lisbon.
- Am ceva de lucru. - De lucru? Acum?
Ce-i aşa de urgent?
O ştii pe Lisbon. N-are simţul timpului.
Du-te acasă. Ne vedem acolo.
- Ce se întâmplă, Grace? - Nimic.
- S-a întâmplat ceva? - Nu.
- Ce vrei să spui? - Te porţi ciudat,
- de parcă mi-ai ascunde ceva. - Cum? Nu, frate.
Ce să-ţi ascund?
- Te comporţi ciudat. - Cum adică ciudat?
De parcă n-ai putea să te uiţi în ochii mei.
Ba pot. Eşti fericit acum?
Nu. Ce se-ntâmplă, Wayne?
Deranjez?
- Sunteţi siguri că e soţul meu? - Dnă Yardley, noi...
- Madison. - Madison. Îmi pare rău.
Avem de-a face cu un schelet, deci nu putem fi siguri
până nu vin rezultatele testului ADN. Dar credem că el este.
Slavă Domnului!
Nu mă înţelegeţi greşit.
L-am iubit foarte mult pe Brooke, dar am ştiut în inima mea
că e mort de ceva timp.
Niciodată n-ar fi plecat fără un cuvânt.
Dar e bine că, în sfârşit, ştiu adevărul.
Am fost în cel mai infernal purgatoriu.
Din informaţii reiese că începuse procedurile de divorţ.
Da. A fost o decizie comună.
Poţi să iubeşti pe cineva foarte mult
- şi să nu poţi să trăieşti cu el. - Care era problema?
Brooke era un câine. Afemeiat patologic.
Ştiam, când m-am măritat cu el. Sunt a treia soţie.
Dar era atât de fermecător, spiritual şi atrăgător.
Te-a înşelat.
Înşelătoria ar implica minciună.
N-a încercat niciodată să mă păcălească.
S-ar putea spune că era un motiv bun ca să-l ucizi.
Ei bine, n-am făcut-o.
Dar ştiu cine l-a omorât, dacă vreţi să ştiţi.
Le-am spus poliţiştilor acum doi ani, dar n-au fost interesaţi.
"Fără cadavru, nu există crimă", au spus.
- Deci ştii cine l-a ucis. - Un tip pe nume Arek Green.
Deţine nişte cluburi de noapte dincolo de graniţă.
Brooke s-a dus să se întâlnească cu Arek în Mexicali
şi atunci a fost văzut Brooke pentru ultima oară.
Şi ce motive ar avea dl Green să-l omoare pe soţul tău?
Arek îi datora lui Brooke 100.000 de dolari,
de la tranzacţia unei proprietăţi, şi nu voia să-i plătească.
Brooke voia să-l dea în judecată. Ăsta e un motiv, nu?
El e fiul meu vitreg, Gavin. Locuieşte şi el aici.
Ei sunt un fel de poliţişti. Au găsit cadavrul tatălui tău.
Pe bune? Unde?
Îngropat în deşert.
Ce jalnic!
- Crimă, nu-i aşa? - Aşa presupunem, da.
Păi, eu m-aş uita cu mare atenţie la asta.
E perfect capabilă de crimă.
Prea leneşă, poate, dar ar fi putut aduna ceva energie.
Îl dispreţuia profund pe bietul şi dragul meu tată.
Eşti un mic fantezist înverşunat şi drogat.
Am avut disputele noastre, dar l-am iubit.
Aiureli mincinoase.
Ei sunt poliţişti profesionişti, Madison.
Pot vedea direct prin tine.
În regulă. Revenind la Arek Green,
când a fost întâlnirea asta din Mexicali, mai exact?
Pe 10 iulie, acum doi ani. Îmi cer scuze pentru fiul meu vitreg.
Când Brooke va fi oficial mort, testamentul lui deveni executoriu,
iar Gavin va trebui să plece din casa mea.
În sfârşit! De-aici vine furia.
Să nu crezi nicio secundă că nu voi contesta
fiecare bucăţică din testament.
Ştiu c-o vei face. Eşti atât de copil.
Doamne, nu-mi vine să cred că te-am lăsat să faci sex cu mine.
Fii serioasă! Practic, te-ai rugat de mine.
Îmi pare foarte rău.
Dau vina pe mama lui. Era o adevărată figură.
Să nu spui nimic despre mama, târfuliţă intrigantă.
O să vorbesc despre cine dracu’ vreau eu.
Maică-ta era o căţea fără inimă!
Haideţi să facem o mică pauză.
Focul mic, un pic de apă păstrează ouăle moi şi pufoase.
Gătesc ouă de 20 de ani.
Deci ştii tot. Nu mai ai ce să înveţi, nu?
Nu despre ouă.
Bine.
Poftă bună!
La naiba!
Jane.
Vrei să vii aici?
Atât fiul cât şi soţia lui Yardley sunt posibili suspecţi.
Dar soţia zice că ultima oară când l-a văzut pe Yardley
el se ducea spre Mexicali
ca să recupereze nişte bani de la un om de afaceri dubios...
Un tip pe nume Arek Green.
Are cazier judiciar, relaţii în lumea interlopă,
iar acum, suntem cam la 150 km de Mexicali.
Pare să fie o pistă.
Da, mă gândesc că ar trebui să mergem să vorbim cu acest tip, Arek Green.
Da, eu o să rămân aici. Du-te tu.
- Te poţi descurca singură, nu? - Sigur că da, dar...
Îmi place liniştea de-aici. Deşertul mă ajută să gândesc.
Ştii ceva? Rămân şi eu. Se pot duce Cho şi Rigsby la Mexicali.
- N-ai încredere să mă laşi singur? - Niciodată nu am.
Mă duc să dau nişte telefoane.
Bine.
Şefa, conectările sunt făcute.
- Toate? - Da.
GPS şi audio, pentru toţi cei şapte suspecţi.
Bună treabă!
În regulă, îi vom urmări ca nişte ulii.
Înregistrăm toate locurile unde se duc, zi şi noapte.
- Aşa vom face. - Şi ţine minte, să nu...
Ştiu. Nu spun nimănui.
E păcat. Yardley era un om bun.
Dle Green, ni s-a spus că tu şi Yardley aveaţi un conflict de afaceri.
Da, adică, ştiţi... Lui Yard îi plăcea drama.
Dar eram prieteni vechi... zece ani de-acum...
N-a fost mare lucru.
Se pare că ai fost ultimul care l-a văzut în viaţă.
- Şi îi datorai 100.000 de dolari. - Pe care i-am dat. Bani lichizi.
Ultima oară când l-am văzut, era un om fericit.
- Foarte fericit. - Ai primit o chitanţă?
Nu era genul ăla de tranzacţie.
Continuă.
Eu mi-am plătit datoria. Când am auzit că a dispărut,
am crezut că s-a dus în Brazilia sau pe undeva,
ca să nu împartă banii cu doamna. Acum îmi spuneţi că e mort.
Presupun că a făcut-o căţeaua aia proastă.
Sau nebunul ăla de fiu.
I-aţi cunoscut pe ăştia doi? Da? Deci ştiţi.
Deci tu crezi că e vorba ori de nevasta lui avară,
ori de fiul furios, ori de partenerul dubios de afaceri?
Aşa se pare.
Cred că ar trebui să-i aducem aici, să ne uităm la ei.
Cum să facem asta, îi arestăm pe toţi?
Le spunem că vom afla unde sunt cele 100 de mii de dolari. Vor veni.
Şi dacă nu au existat banii ăştia?
Dacă nu au existat, soţia şi fiul nu ştiu asta,
iar partenerul de afaceri dubios trebuie să pretindă că au existat, nu?
- Presupun. - Da.
Au venit. Şi acum?
Cred că o simplă şedinţă de spiritism o să dea rezultate.
- Pe bune? - Pe bune.
Bine aţi venit. Madison.
Gavin. Mă numesc Patrick Jane. Ea e agenta Lisbon.
Mulţumesc că aţi venit până aici ca să ne ajutaţi.
- Bună, Van Pelt. - Bună, Jane.
Deci, unde sunt banii pe care i-ai promis?
Luaţi loc. Încercaţi ouăle.
Totul va fi dezvăluit la timpul potrivit.
Trebuie doar să vorbesc puţin cu colegele mele.
Poţi să ne laşi un minut, te rog?
- Ce e? - Ea ştie despre listă.
Da, dar numai Grace. Nimeni altcineva.
Acum putem să stăm cu ochii pe suspecţi.
- Le-ai pus telefoanele sub urmărire? - Da.
Red John va şti ce-ai făcut şi va folosi asta împotriva noastră.
Ne va conduce unde va dori el.
Nu sunt naivă. Vom acţiona conştienţi de această posibilitate.
Dar e mai bine să avem informaţii la dispoziţie.
- E mai bine decât să nu facem nimic. - Nu, nu. Ţi-am spus...
Să nu spui nimănui! Ţi-am spus!
Tu mi-ai spus? Nu tu eşti şeful meu.
Ăsta e cazul meu. Red John e cazul meu.
Tu lucrezi pentru mine.
- Te rog, Lisbon, nu fi copilăroasă. - Nu fi arogant!
Eşti depăşită. Nu poţi...
Tu nu poţi să-mi spui ce să fac,
fiindcă nu cred că ştii ce-ţi faci ţie însuţi.
Trebuie să fac ceea ce trebuie ca să-mi fac meseria.
Acum o să mă întorc la Sacramento să stau cu ochii pe suspecţi.
Tu poţi să faci ce vrei.
Grace, preiei conducerea până vine Cho.
- După aceea, preia el comanda. - Bine, şefa.
Stai aşa!
Lisbon!
Dl Jane, agent Van Pelt, el este Arek Green.
Mă bucur să te cunosc, dle Green.
Ce-ar fi să intri în restaurant, să iei loc?
Trebuie să vorbesc ceva cu colegii mei.
- Le-ai spus despre listă. - Nu.
I-am spus lui Rigsby.
- A trebuit. Credea că am o aventură. - Se purta ciudat.
I-ai spus lui Cho.
Nu putea fi singurul membru al echipei care să nu ştie. Nu e drept.
N-am să spun nimănui.
Lisbon făcea doar ce credea că e mai bine.
Trebuie să te împaci cu ea.
Mersi.
Deci care e planul?
Dacă încearcă cineva să mă omoare, împuşcă-l.
Bună ziua, tuturor. Mă numesc Patrick Jane.
Sunt de la BIC. Suntem aici ca să rezolvăm o crimă.
Sonya, vrei să mă ajuţi?
Am nevoie de capacităţile tale de medium.
Eu? Nu, nu. Nu cred.
Ba da, te rog. Vino şi uită-te la aceşti trei oameni.
Toţi aveau motive să-l omoare pe Brooke Yardley.
Glumeşti? Ce motiv am avut eu?
Dacă eşti nevinovat, taci, te rog.
Tu ai ştiut că Yardley era undeva acolo, nu-i aşa?
L-ai auzit. Ţi-a vorbit.
Cred... într-un fel.
Yardley poate să ne spună care dintre cei trei
este cel vinovat, exact cum ţi-a spus ţie că e acolo.
Poate?
- E foarte amuzant, dar eu... - Linişte!
Mulţumesc, Cho.
El i-a vorbit subconştientului tău
şi vrem să vorbim cu el în acest fel.
Asta va fi bună.
Vrei să pui mâna exact aşa?
Doar... relaxează-te. Exact aşa. Bine.
Acum închide ochii.
Gândeşte-te la Brooke Yardley.
Roagă-l să ne spună ce vrea să ne spună.
Gândeşte-te profund.
Şi când eşti gata...
...lasă mâna să cadă.
"L" Van Pelt, vrei să notezi, te rog?
Continuă să te gândeşti la Yardley.
Când vezi ce vrea să spună şi când simţi... fă-o din nou.
"U"
Şi iar.
"C"...
"A"...
"12"...
"27"
Luca 12:27?
Are cineva vreo legătură cu cazul numit Luca?
Poate este... un verset din biblie?
Luca 12:27. Ce spune?
"Priviţi la crini cum cresc:"
"- Nu torc... - ...nici nu ţes."
Ce legătură are asta cu cazul nostru?
Nu ştiu.
Staţi un pic. "Cum cresc."
Yardley avea crini pe mormânt. Mă rog, flori, în orice caz.
Nu soiul obişnuit de flori pe care le vezi în deşert.
Şi iarbă, de altfel. Asta încearcă să ne spună.
Cum au ajuns florile alea acolo? Şi de unde au luat apă?
Există o singură explicaţie logică. Trupul era într-un bloc de gheaţă.
Un bloc de gheaţă care a fost cărat cu un camion cu platformă
care cară în mod normal produse pentru grădinărit,
precum seminţe de flori şi de iarbă.
Seminţe care s-au lipit de blocul de gheaţă.
- Isteţ. - Da, dar...
Dar gheaţa se topeşte foarte rapid în deşert,
deci acel bloc nu putea fi mutat prea departe.
Ceea ce căutăm noi e un loc apropiat de locul faptei,
unde există şi un congelator comercial de dimensiuni mari.
- Cum ar fi un restaurant. - Da.
Dar de ce ar vrea cineva de la restaurant să-l omoare pe Brooke Yardley?
Da, eu...
Doar dacă, desigur, el îşi flutura banii pe care-i avea.
Şi era genul ăla de bărbat.
- Un lăudăros şi un afemeiat, corect? - Da.
Pariez că s-a dat la tine, Sonya. Da?
Tu ai refuzat, desigur. Atunci, ţi-a oferit bani.
Şi tu eşti o femeie serioasă, dar fiecare are preţul lui.
Iubitul tău, Hector, e genul gelos. Dar Brooke era un bărbat solid,
deci, probabil, l-a luat pe Mac să-l ajute.
Apoi, voi trei aţi discutat ce să faceţi mai departe.
Să-l lăsaţi pe Yardley să plece, sau să-l omorâţi şi să-i luaţi banii?
Cea mai mare greşeală a voastră... l-aţi lăsat să vă audă.
- Ce faceţi? - Trebuie să-l omorâm.
Ştia că o să moară şi s-a asigurat că trupul va putea fi identificat,
înghiţindu-şi inelul.
Mac are dreptate. Trebuie să-l omorâm!
Nu! Mac! Nu!
Astea-s prostii. Fantezii. N-ai nicio dovadă.
Asta spune un om care poartă o şapcă pe care scrie:
"Produse pentru grădinărit şi peisagistică".
Sunt mulţi alţi tipi care lucrează în magazine pentru grădinărit.
Şi o grămadă de alte restaurante care au congelatoare.
Da, dar ăsta e singurul cu o reclamă modernă pe autostradă.
Cât te-a costat?
Ei sunt de vină! Ei l-au omorât. Au încercat să mă facă să tac.
- N-am nimic de-a face cu asta. - Sonya, taci!
Arestaţi-i, băieţi.
Nu acum, Jane!
Aici e Teresa Lisbon. Nu pot să răspund acum.
Te rog să laşi un mesaj după semnal.
Bună, Lisbon. Sună-mă.
Îmi pare rău că ne-am certat.
Eu doar... Mi-am dat seama...
Da, doar... sună-mă. O să stăm de vorbă.
Lisbon.
Avem o infirmaţie anonimă direcţionată către unitatea voastră.
O persoană sau mai multe în pericol pe West Huron 5570.
West Huron 5570. În regulă, am înţeles.
E ciudat! Brett Partridge e acolo.
La telefon agent Lisbon, de la BIC.
Am nevoie ca un echipaj al poliţiei să meargă la adresa West Huron 5570.
Asistenţă urgentă pe West Huron 5570.
Da, nu... înţeleg. Când crezi că vor ajunge aici?
Bine.
Mersi pentru nimic.
La naiba!
Aici e Teresa Lisbon. Nu pot să răspund acum.
Te rog să laşi un mesaj după semnal.
Unde eşti? Sună-mă.
Dumnezeule!
Partridge? Partridge?!
T...
T... tigru.
- Scuză-mă, ai văzut-o pe Lisbon? - Nu. N-am văzut-o.
Super!
Lisbon, în sfârşit!
Îmi pare rău, Patrick.
Teresa nu poate veni la telefon în momentul ăsta.
Pot să preiau eu mesajul?
Nu?
Bine, o să-i spun că ai sunat.
Aşteaptă...
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Traducerea şi adaptarea: Cornelia